Československá literární komunita
Tak jako generace autorů před vámi, publikujte svoji psanou tvorbu. Podělte se o svoje názory a sbírejte zpětnou vazbu na svoje díla. Inspirujte se a učte od nejlepších.
Přidejte seNěkdy je smutno
Autor
BladeRuner
Občas - občas bohužel ano ...
Někdy je smutno
Někdy je smutno
a ty chceš sfouknout svíčku
a všechny lampy měst.
Pak pevně sevři pěst,
na okně povol trochu kličku
ať vítr může do pokoje
a ať hvězdy svítí pod závoje.
Někdy je smutno
a dlouhé je trápení,
myslíš si drahá že to nic nezmění.
Někdy je smutno
a duše krvácí,
pak se i vůle rychle vytrácí.
Pak se směj tak dlouho
než přestanou ti slzy téct
a samota se změní
ještě než přijde ranní kuropění
ve štěstí a touhu kroky vést
do kopců a lesů podél cest.
Někdy je smutno
a není nikdo u tebe.
Pak obejmi stromy
obejmi nebe
obejmi láskou blesky a hromy
a sníh ač trochu zebe,
obejmi slunce
a jemný déšť
nechej v něm ruce
a potom běž.
Utíkej do hor a do údolí
a zpívej se vším co je roztroušeno
jak střípky krásy po okolí
a nemysli na to
že někdy rány nepřebolí.
Někdy je smutno
a ty pláčeš …
Někdy máš pocit že jsi slabá
a že už nezbývalo sil.
Ale měla bys vědět že síla pravá
je ve vzpomínce na krásu,
na hvězdy a třpyt jaspisů,
na lásku jež vždycky jenom dává.
Zasměj se do větru a pošli polibek
jež třeba právě pro mě jako motýlek
přiletí z dálky.
Vzpomeň si že jsem tu u tebe
i když tě zrovna nemohu obejmout,
ale budeš vědět že budu muset přiběhnout
vždy když mě zavoláš …
Někdy je smutno
a přece si přej
ať je zase dobře
a na okno dej
tu svíčku co jsi zhasnout chtěla
když tehdy ze života strach jsi měla.
Nesmíš se zlobit na osud
a nesmíš se bát svého prokletí,
jednou - až ptáček zkřehlí přiletí
před tvoje dveře
sevřeš ho v dlani tepla
dříve než zemře.
Někdy je smutno
a přece tu buď nejen pro mě,
ale i pro ptáčka
jež ztratil se někde ve tmě
když zima ho srazila
a snesla ho k tvému prahu.
Někdy je smutno
a ty pláčeš …
Až sevře se tvoje srdce smutkem
a nebudeš už vědět kam běžet,
až se budeš třást a jen tiše ležet
až uslyšíš sama sebe vzlykat
a jen vítr tiše říkat
o tom jak je někdy smutno
a jak bolí žití
vzpomeň si na svíčku,
na luční kvítí
a tam někde venku
na ptáčka jež díky tobě
neskončil u dveří, v ledovém hrobě.
Někdy je smutno
v peřejích vlastního života.
Někdy je smutno
a někdy tě zachvátí samota.
Ale -- někdy je tak krásně,
třeba když miluješ,
nebo skládáš básně
a nebo když maluješ.
Někdy je krásně
a já vím jedno
bez tebe by tady bylo jenom smutno.
Díky že jsi
a věř že spolu půjdem dál
i když je někdy smutno …
Někdy je smutno
a ty pláčeš …
A někdy je krásně
když se má lásko směješ …